Рак передміхурової залози найбільш часто зустрічаємо пухлина серед чоловічого населення

Рак передміхурової залози найбільш часто зустрічаємо пухлина серед чоловічого населення. Підвищення рівнів виживаності у групі даної нозології в першу чергу пов’язане з розвитком скринінгових методів, ростом числа оперативних втручань та появою нових ефективних фармацевтичних груп препаратів.

Золотим стандартом лікування локалізованих форм раку передміхурової залози є лапароскопічна радикальна простатектомія. Аналогом оперативному лікуванню локалізованих пухлин передміхурової залози є променева терапія, проте вона володіє меншою ефективністю та гіршими показниками якості життя. Використання променевої терапії можливе також в ад’ювантному режимі після оперативного втручання. Аналогами оперативному втручанню та променевій терапії може слугувати активне спостереження.

Для досягнення максимальної антиандрогенної блокади зазвичай використовують комбінацію агоністів/антагоністів ЛГРГ та не стероїдних анти андрогенів (див. розділ "ЛІКАРСЬКІ ЗАСОБИ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ЗЛОЯКІСНИХ НОВОУТВОРЕНЬ").

За умови неефективності гормональної терапії стандартами лікування передбачено проведення хіміотерапії препаратами таксанового ряду – доцетаксел, кабазітаксел в комбінації з преднізолоном (див. розділ "ЛІКАРСЬКІ ЗАСОБИ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ЗЛОЯКІСНИХ НОВОУТВОРЕНЬ").

За умови подальшої прогресії захворювання на фоні приведеної терапії згідно стандартів EAU та NCCN можливе також використання ензалутаміду або абіратерону.

Враховуючи часте враження раком передміхурової залози кісткової тканини, пацієнти досить часто потребують використання препаратів золендронової к-ти (див. розділ "ЛІКАРСЬКІ ЗАСОБИ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ЗЛОЯКІСНИХ НОВОУТВОРЕНЬ") або моноклональних антитіл, що впливають на RANKL рецептори (деносумаб), тим самим подовжуючи проміжок часу до настання кісткових подій (див. розділ "РЕВМАТОЛОГІЯ. ЛІКАРСЬКІ ЗАСОБИ").