Галоперидол (Haloperidol)

Галоперидол (Haloperidol) * (див. п. 5.1.1. розділу "ЛІКАРСЬКІ ЗАСОБИ, ЩО ЗАСТОСОВУЮТЬСЯ У ЛІКУВАННІ РОЗЛАДІВ ПСИХІКИ ТА ПОВЕДІНКИ")

Фармакотерапевтична група: N05AD01 - антипсихотичні засоби, похідні бутирофенону.

Показання для застосування ЛЗ: дорослим, табл. по 1,5 та 5мг; шизофренія; інші психози (особливо параноїдальні); манія і гіпоманіяВООЗ, БНФ; психічні розлади та розлади поведінки (депресія, гіперактивність, схильність до самоскалічення у розумово відсталих пацієнтів та пацієнтів з органічними ураженнями головного мозку)БНФ; додатковий засіб для короткострокового лікування психомоторного збудження, хвилювання, насильницької чи небезпечно імпульсивної поведінкиВООЗ, БНФ; неприборкана гикавка; занепокоєння і збудження у пацієнтів літнього віку; с-м Жиля де ла Туретта і тяжкі тики; р-н д/ін`єк. по 5мг: купірування тяжкого г. психомоторного збудження, пов’язаного з психотичним розладом або маніакальними епізодами біполярного розладу I типу, у разі неефективності p/os терапії; невідкладна терапія делірію у разі неефективності нефармакологічних методів; лікування хореї Генттінгтона легкого та помірного ступеня тяжкості, коли інші засоби неефективні або погано переносяться, а p/os терапія не підходить; профілактика післяопераційної нудоти і блювання у пацієнтів з помірним і високим ризиком, як монотерапія або у складі комбінованої терапії, коли інші засоби неефективні або погано переносяться; комбінована терапія післяопераційної нудоти і блювання, коли інші засоби неефективні або погано переносятьсяБНФ; р-н д/ін`єк. по 50мг: підтримувальна терапія шизофренії і шизоафективних розладів у дорослих пацієнтівВООЗ, БНФ, стан яких стабілізувався на фоні прийому p/os галоперидолу.

Спосіб застосування та дози ЛЗ: застосовують p/os та в/м; застосовувати у мінімальній клінічно ефективній дозі; табл.: як нейролептик для лікування шизофренії, психозу, манії та гіпоманії та інших розладів у пацієнтів з органічними ураженнями головного мозку: г. фаза - від 2 до 20мг/добу, хр. фаза - 1‒3мг за 3 прийомиБНФ; купірування психомоторного збудження при наявності розладів мислення або поведінки (агресія, гіперактивність, самоскалічення) у розумово відсталих пацієнтів та у пацієнтів з органічним ураженням головного мозку, насильницькою чи небезпечно імпульсивною поведінкою, синдромом Жиля де ла Туретта з тяжкими тиками, неприборканою гикавкою: г. фаза - при помірній симптоматиці по 1,5‒3мг 2-3 р/добуБНФ, при тяжкій симптоматиці/резистентні пацієнти: 3‒5мг 2-3 р/добу; хр. фаза - 0,5‒1мг 3 р/добу, для підтримання відповіді дозу можна збільшити до 2‒3 мг 3 р/добу; після досягнення задовільного контролю симптомів дозу поступово зменшити до мінімальної ефективної підтримувальної дози ‒ 5-10мг/добу, уникати швидкого зниження дози; занепокоєння і збудження у пацієнтів літнього віку: розпочинати з половини початкової дози для дорослих, у разі необхідності титрувати дозу до досягнення ефекту; р-н д/ін`єкц. по 5мг призначати дорослим у мінімальній клінічно ефективній дозі; швидке купірування тяжкого г. психомоторного збудження, пов’язаного з психотичним розладом або маніакальними епізодами біполярного розладу I типу, у разі неефективності p/os терапії: в/м, 5мг, можна повторювати щогодини до досягнення контролю симптомів, у більшості пацієнтів достатній ефект досягається при дозі до 15мг/добу; МДД - 20мг; невідкладна терапія делірію у разі неефективності нефармакологічних методів: 1-10мг, лікування починати з мінімальної можливої дози, якщо порушення зберігається, дозу збільшувати з інтервалом 2-4 год. до досягнення МДД - 10мг; лікування хореї Генттінгтона легкого та помірного ступеня тяжкості, коли інші засоби неефективні або погано переносяться, а p/os терапія не підходить: 2−5мг, можна повторювати щогодини до досягнення контролю симптомів або до досягнення МДД - 10мг; профілактика післяопераційної нудоти і блювання у пацієнтів з помірним і високим ризиком (як монотерапія або у складі комбінованої терапії, коли інші лікарські засоби неефективні або погано переносяться): 1−2 мг при індукції або за 30 хв до закінчення анестезії; комбінована терапія післяопераційної нудоти і блювання, коли інші засоби неефективні або погано переносяться: 1−2 мгБНФ; р-н д/ін`єкц. по 50мг: початкову дозу галоперидолу деканоату встановлювати виходячи з кратного збільшення добової дози p/os галоперидолу; перехід від p/os галоперидолу вводити галоперидол деканоат в 10−15-кратній добовій дозі p/os галоперидолу, що становитиме 25-150мг; продовження лікування: збільшувати дозу галоперидолу деканоату на 50мг 1 р/4 тижн. до досягнення оптимального терапевтичного ефекту; найбільш ефективна доза - 50-200мг, при необхідності введення доз вище 200мг 1 р/4 тижн. оцінити індивідуальне співвідношення користі/ризику, не можна перевищувати максимальну дозу 300мг 1 р/4 тижн.; інтервал між ін’єк. - 4 тижн.; при додатковому застосуванні в іншій лікарській формі - сумарна загальна доза не повинна перевищувати 20мг/добу.